Rejs dig!
Kom så!
Vær ikke urolig, det er bare stormen.
Den vil forsinke dem.
De når aldrig frem.
Aldrig.
Efter tre års krig vil lidt regn ikke stoppe dem.
Der går højst nogle dage mere.
Nogle dage? En time mere er for lang tid.
- Min kære Matilda. - Min mand? Hvor er Walter?
Han er ikke med os. Franskmændene...
Hjælp!
Jeg købte ham af en sømand. En mager lille tingest, ikke?
Han spiser som en hest. Han bliver godt selskab for dig.
Hvordan døde han?
Min onkel er ikke død, selvom vi på et tidspunkt troede det.
For Guds skyld, Nicholas, hvor er han så?
- I Bretagne, grev de Fougères fange. - Gidsel?
Du skulle have set ham, han var prægtig.
Han udfordrede greven til en duel, men vi skulle ikke stå uden underholdning-
- så det blev besluttet, 30 af deres mænd mod 30 af vores.
Forestil dig det. Vores sværd huggede som besatte til mod de djævle.
- Blodet sprøjtede fra deres årer! - Nok!
Du overvælder os med jeres bedrifter.
Men fortæl mig, hvordan vi får min mand igen.
Hvordan i Guds navn skal vi betale løsepenge?
- Vi har midlerne... - Hvad ved du om vores midler?
- Denne krig ruinerer os! - Lad mig tale ud.
Vi har en fange, taget med mine egne hænder.
Ingen anden end grevens ældste søn, Jacques de Saint-Amant.
Prisen for denne mand overstiger langt min onkels løsepenge.
Jeg har ikke kun sikret hans hjemkomst, men også en pæn gevinst til os alle.
Vover du at tale om gevinst, når Walter sidder fængslet i et gudsforladt hul?
Ikke længe. Pengene er her om ti dage.
Havde du udvekslet fangerne, var han her nu.
Og givet manden som en gave til fjenden? Nej, det var mit ansvar!
Det var min pligt at sikre vores bedste interesse.
Du har ikke ændret dig. Din eneste pligt var at få ham sikkert hjem til mig.
Taler du til mig, hans eget kød og blod, om pligt?
Hvad din pligt end er, er det ikke underligt, at han foretrækker sværdet.
Hver dag i dette hus, minder ham om det, han mangler.
Nicholas! Stop!
Jeg ville have min mand, og du bringer mig en abe. Forsvind fra mine øjne!
- Jeg vil se fangen, åbn døren. - Lad mig bringe ham.
Nu, Randall. Jeg beder dig ikke igen.
Sir?
Jeg er Matilda, sir Walter de Mellerby's hustru.
Min nevø har behandlet Dem skammeligt, tilgiv mig.
Lad mig hjælpe Dem.
Jeg beklager de omstændigheder, der førte Dem hertil.
Som jeg vil ønske det for min mand-
-vil De blive behandlet med respekt.
Det giver jeg Dem mit ord på.
Skæbnen har været mig venlig stemt.
Agnes!
Bring varmt vand.
Det kan hun ikke.
Tæve!
Gør det ondt?
Det gør altid ondt.
Undskyld mig, sir.
Randall Bacon. Hendes Nåde har udpeget mig til at holde vagt over Dem.
Hendes regler er enkle. Et:
Om dagen kan De frit vandre omkring, men skal altid være i mit synsfelt.
To: Om natten låses De inde i dette kammer.
Mine regler er lettere:
Laver De ballade, binder jeg Deres nosser om halsen på Dem.
- Nogle spørgsmål, sir? - Kun et, din næse?
- Hvad med den? - Den er der ikke.
Det er bedre sådan, så kan den ikke vildlede mig.
Og stanken af fremmede generer den ikke.
Jeg vidste ikke, økonomien så så slem ud.
Du burde have hævet skatterne, som jeg sagde.
- Så havde vi da haft en chance. - Gud skal vide, jeg prøvede alt.
Selv hunde tør ikke lette ben af frygt for at betale.
- Hvad vil der ske med os? - Vi rådner op som høsten.
Måske ikke. Matilda gør dig parat.
- Vi må straks ride til biskoppen. - Biskoppen? Men jeg har ingen klæder.
Så må du hellere finde noget.
"Bevar den på dig. T.B."
For Guds skyld, sir Walter havde forbudt dig at bære den robe.
Du bad mig nette mig, og mine bedste rober er solgt for at betale vores gæld.
Men at tage afdødes jordiske ejendele...
Skulle jeg besøge biskoppen i laser? Jeg bærer den for min mands bedste.
Han solgte mine rober, hendes har han stadig.
Jeg beder dig, et øjeblik mere.
Tiden laver numre med os, Matilda.
Jeg husker, da du var så lille, at du knapt nåede op til min navle.
Se på mig. Se på mig.
Skønheden har ikke forladt dig endnu, Nej.
Snarere det modsatte.
Din far ville briste af stolthed, hvis han kunne se, hvilken pragtfuld frugt, du er.
Men sig mig, hvorfor du kom. For at betale eller bønfalde?
- Jeg beder blot om ti dage mere. - Det er udelukket.
Ved midnat går din jord tabt.
Jeg har midlerne, men ikke mønterne endnu.
Hvilke midler taler du om? Jeg hører, at din mand er fængslet-
- og at din nevø er vendt tilbage lige så tomhændet, som han er tomhovedet.
Vi har et gidsel, Grev de Fougères søn.
Jeg bad ikke om Deres overbærenhed, hvis jeg ikke var sikker.
Herren har været generøs mod dig.
Men jeg har set, at de smukkeste ting, kan være de mest ubrugelige.
Jeg beder om mere end jeg fortjener. Kun ti dage mere.
- Så vil jeg være i Deres gæld for evigt. - Det er du allerede.
Kom. Jeg beder dig.
Der er 47 for nu.
Men med tiden håber jeg at få flere.
Du aner ikke hvilket besvær, det kostede mig at anskaffe dem.
Eller hvor meget de kostede.
Håndværket er smukt, er du ikke enig? Og farverne er vidunderlige.
Du beder om ti dage, og ti dage giver jeg dig.
Men hvis du ikke opfylder din del af aftalen-
- må du underholde en gammel mand på 47 forskellige måder.
Måske har du brug for tid til at overveje det.
Se, hvor generøse vi er i vores gæstfrihed.
Ikke noget mørkt fugtigt hul til vores fremmede fange.
Vores tante er vist mere generøs mod fjender, end mod sine egne.
Ti, ti! Idioter!
Og nu kommer underholdningen?
Ved denne lejlighed er underholdningen desværre vores.
Hvis du vil lege, så leg med en abe.
Han stoltserer som en hane, men er en kapun.
En kapun?
Sig, hvad du ser.
Sig det.
Mere end jeg ønsker, men ikke meget at prale af.
- Fortæl, hvad du ser. - Jeg ser dine nosser.
Jeg ser dine skide nosser.
Fjern dem fra mit åsyn.
Synes du ikke, de er noget?
Vent!
Hvad med nu? Hvad synes du så om dem nu?
- Er de små? - Nej.
- Sig det. - De er enorme!
Det er de største nosser, jeg har set! De ligner et par skide kirkeklokker!
Jeg beder dig...
Svin!
Nå? Gik han med til det?
- Ti dage. - Han giver os ti dage. Det er godt.
Tog du ikke imod tilbuddet? Matilda, tog du ikke imod det?
Han viste mig nogle tegninger. Han sagde, at hvis vi ikke betalte...
Nå sådan, sig ikke mere.
Jeg forstår, at han har det dårligt, meget dårligt.
Men, hør på mig.
- Gå derind igen. - Gå derind igen? Det gør jeg ikke!
Ikke? Gud tilgive din arrogance!
Godset, din mands jord, hans ære, vores levebrød!
Vi ofrer alle noget.
Og desuden er det, han begærer, så meget værd?
- Nå? - Ti dage.
Godt, godt.
Godt.
Der er selvfølgelig lige et spørgsmål om en lille, meget lille udbetaling.
Du har en hånd. Brug den.
- Hvad er der sket, hvor er Nicholas? - Matilda!
Vågn op, søde Matilda er tilbage.
Kom her, Matilda.
Der er gået tre år, du må være vild efter det.
- Hvad har du gjort? - Gjort?
Han var min fange, kan du ikke være ligeglad?
- Din fange? Jacques de Saint-Amant? - Jacques de Saint-Amant...
Ridderen hævet over angst og bebrejdelser.
Ad helvede til med ham.
Mylady, skynd Dem at komme.
Bær ham indenfor.
Er du døv? Bær ham ind!
Tak, gode Gud!
Hold ham fast!
Lig stille.
Kom. Sæt dig.
Tag den tingest ud af munden.
- Er hendes sikkerhedsstillelse død? - Langt fra.
- Du sagde, han var færdig. - Jeg havde ikke regnet med hende.
Hun havde diet ham ved sit bryst om nødvendigt.
Spar mig for de vulgære udtryk.
Giv hende dette, men hun må ikke vide, du er budbringeren.
Vi mødes igen som aftalt.
Hvordan har din syge det?
Han er i live. Hans farve er bedre end din.
Ja, selvfølgelig. Han spiller et spil, og du er faldet for det.
- Mylady. - Tak.
Hvem er det fra?
Biskoppen.
- Hvad står der? - Det angår ikke dig.
Du tager fejl! Jeg har ret til at vide det!
Rygtet siger, at vi er et hårstrå fra at blive opslugt af biskoppen.
Kom så!
- Agnes, nu skal jeg overtage. - Det gør ikke noget.
- Kom, lad mig. - Nu?
Vi vidste ikke, om De overlevede.
Hvis ord kunne sige, hvor ondt det gør mig...
Ord er overflødige.
Jeg forventer at afslutte sagen med Deres fader snart.
For Deres skyld håber jeg, det kan afklares hurtigt.
Flugt? Manden kan dårligt stå, for ikke at tale om at ride.
Dødsangst skaber udveje.
Skal jeg fængsle ham, som en gemen tyv?
Hold kæft!
Der er otte dage tilbage.
En mand af hans byrd? Det er udelukket.
Som du vil, lad os håbe, din pleje holder ham her.
Hvad antyder du?
Går det galt, hviler ansvaret på dine skuldre.
De kan ikke holde på mig.
Intet kan holde på mig!
Ikke deres stinkende fangekældre, ikke deres skide kæder.
Ikke det skide hav, ikke den skide vind, ikke den skide kulde.
- ikke det skide mudder, og ikke den skide regn.
Jeg har set mange af dødens ansigter, men aldrig det her før.
- Hvordan i Guds navn døde han? - Se på aben.
Se spændingerne i håndens sener.
Vi kan være sikre på, at døden kom hurtigt.
- Barmhjertigt hurtigt. - Brutalt hurtigt.
I de pludselige og uden tvivl pinefulde smerter-
- greb hans hånd om aben som et skruestik og forenede de to i al evighed.
Han døde uden syndsforladelse, og jeg frygter, hans synder var talrige.
Hørte du, hvordan han blev opdaget?
Kan han have forsøgt at fange dyret og være død af anstrengelsen?
Anstrengelsen gav ham dødsstødet, så meget står klart.
Men det er kun afslutningen på historien.
Begyndelsen er langt mere bekymrende.
- Se sårene her. - De lugter kraftigt.
Jeg må tilstå, at jeg aldrig tidligere har set sår som disse-
- men jeg er bange for, jeg har hørt om dem.
Måske ved du, hvad jeg hentyder til.
- Jeg har hørt rygter, men... - Det er dumt at formode det værste.
- Hjælper du mig? - Har du ikke set nok?
Du godeste!
Det er da umuligt.
Hent forvalteren. Nu.
Anazapta!
Mine tanker kredser om den dag, som en hund om sit opkast.
Jeg gjorde kun, hvad jeg fik ordre til.
- Hvad gør vi nu? - Begrav ham i al hast.
Og bed.
- Må jeg se ham? - Hold dig væk for din egen skyld.
- Liget må straks svøbes. - Hvad skete der?
Hør på mig, vi må samle de mænd, der vendte tilbage med master Nicholas.
Er min mistanke korrekt, kan vores velfærd ja, hele sognets velfærd være i fare.
Op med armene.
Hvad handler det her om?
Er det takken for at kæmpe i Frankrig? At vi behandles som får?
Vær tålmodige. I får det at vide, når tiden er inde.
Det er let for ham at sige, han står ikke og fryser nosserne af.
Det er fordi, han ikke har nogen.
Stille! Den næste, som åbner munden, får ballade.
Hvis du ikke holder fast, glemmer vi det her pjat og gør det rigtigt.
Godt, så løfter vi.
- Se, han har mærker på kroppen. - Rør ham ikke.
Jeg skal give dig mærker, hvis du ikke får fart på.
Der sker os ikke noget, så længe vi ikke ser ham i øjnene.
Sådan får sygdommen en.
Løft armene.
Hvor længe har du været hævet her?
- Hvad kommer det dig ved? - Svar!
Den kommer og går, sir. Jeg kalder ham "sir Percival".
- Udsondrer den en ildelugtende væske? - Spørg ham i stedet.
Jeg kan forsikre dig om, at det ikke er noget at grine af.
- Det har vel med Nicholas død at gøre? - Han holdt ikke længe.
Han generer mig ikke ret meget. Undertiden hæver han og bliver rød.
Smerten kan være slem.
Indimellem kan jeg dårligt gå, ikke også, gutter?
Fortæl os, hvad der dræbte master Nicholas.
Var det bylder, som den John har?
Kan I huske historierne, da vi var i Frankrig?
En modbydelige stinkende tåge, den værste af alle farer, sagde de.
Den dræbte en, før man kunne angre sine synder.
Med bylder så onde, at alle som så ham, eller opholdt sig i hans nærhed...
- De fulgte ham i graven. - Sorte, stinkende bylder!
- Det var grusomme historier. - Men ikke andet end historier!
Har nogen af jer set det med egne øjne?
Jeg sværger på, spørg selv min kone, at jeg har haft sir Percival i årevis.
De kan klæde sig på, jeg hører, der er endnu en, som skal undersøges.
Dumme svin!
Vi skal fandeme nok få dig og din rådne, onde, stinkende byld!
Doktor, sig noget til dem!
Jeg er rask.
Kom så, sir. her er en gæst.
Jeg håber, De er blevet informeret.
- Om den katastrofale begivenhed. - Ja.
Jeg nærede ingen ond vilje mod ham.
De ved vel, at det er nødvendigt at undersøge Dem.
Gør, hvad De skal.
De må være utålmodig efter at blive genforenet med Deres egne.
Jeg føler mig hjemme.
Det er nødvendigt at...
Hvad er det her?
Hvem er du?
Du ved, hvem jeg er.
Matthew, gud være lovet, Hjælp mig!
Tilgiv mig.
Jeg kunne intet gøre.
Jeg kunne ikke hjælpe hende.
Tag dette som tegn på min tilgivelse.
Walter vil ikke finde sig i, at hans nevø begraves uden ham.
Det vil være meget uklogt at udsætte begravelsen.
- Smitten må ikke sprede sig. - Smitten? Det nævnte han ikke.
- Bliver lægen ikke? - Matthew, vent!
- Matthew, jeg beder dig! - Ad vejen med jer!
Tak.
John? John Harding?
Hjælp.
Jeg beder dig, hjælp mig.
Hvad er det for djævelskab?
Mylady?
Joan?
Er det dig?
Jeg må væk herfra!
Jeg må væk!
Jeg må så langt væk herfra som muligt!
Hvad det ikke været for min skide ryg, havde jeg selv gjort det, uanset bylder.
Heldigvis oplevede sir Walter det ikke.
Hans eget kød og blod smidt i et hul, som var det det rene skidt.
Men han kan kun skyde skylden på sig selv, han er her jo aldrig.
- Foretrækker han slagmarken? - Ja, giver det mening?
I hans alder og med en sund og rask lille tøs, som venter hjemme?
Folk siger, at det er på tide, at hun giver ham en søn.
Alle disse år uden at der er plantet et frø.
Hun er måske nok kølig mellem benene, men ærlig talt, mand til mand-
- så ville hun varme op, hvis nogen gjorde sig den ulejlighed.
Mellem hendes mand og hendes åndssvage nevø, må han hvile i fred...
Faktisk forstår jeg ikke, hvordan en mand som De, blev taget af sådan en idiot.
Men det er vel fordi, De er fransk.
- Du kan lide at snakke. - Ja og at spise.
Jeg er også glad for et godt knald, men alt til sin tid.
Som jeg siger, hvis Herren gav mig en mund,
- bør jeg så ikke bruge den? Ind med Dem, sir.
Joan, den tilhørte hende.
Ingen djævel binder mine hænder.
Ingen celle kan holde mig! Hører I mig?
Jeg er fri, i bastarder! Fri som de skide fugle!
Åbn min celle, I svin.
To vagter med brækkede halse, er det eneste I finder!
Mylady! Mylady!
Han er væk! Franskmanden er forsvundet!
Det her er lige ankommet fra Bretagne til master Nicholas.
Er det Deres tak?
Efter al min høflighed og gæstfrihed og pleje af Deres sår?
De ville ligge og rådnet i et hul, uden min hjælp.
Var jeg flygtet, talte vi ikke nu.
Jeg stolede på Dem, jeg bad Dem blot blive indenfor synsvidde.
Jeg er uvant med fangenskab, selvom vogteren er elskværdig.
Spar mig Deres smiger.
Tilgiv mig.
Det er mig som undskylder.
Indtil Deres mand er sikkert hjemme, forlader jeg ikke Deres side.
Led Walter, da han blev taget til fange?
Har De nogensinde set ham i kamp?
Når en mand kæmper, som om hans liv er uden betydning-
-har han allerede lidt meget.
Hans første kone, Joan, døde ung af feber.
Han taler aldrig om det, men tavsheden er tung.
Jeg frygter for hans sorg, når han hører, at Nicholas er død.
- De var ikke angst for røre hans lig. - Jeg skyldte ham det.
De skyldte ham intet. Han prøvede at dræbe Dem.
Han bragte mig hertil. Til dig.
- Randall. - De fandt ham.
- Manden som kan gå gennem låste døre. - Før fangen tilbage.
- Lad mig lige få vejret, Mylady. - Det skal være nu!
Randall Bacon! Fangen. Du skal føre ham til præsten, straks.
Bring ham her, bring ham der. Hvornår skal man få sin middagsmad?
Randall Bacon, du kan gå.
Jeg har ikke haft fornøjelsen...
Læs! Du kan læse, ikke?
"Til Nicholas de Mellerby fra Louis de Saint-Amant."
Din berømte fader.
Hvad angår en gensidig udbytning af fanger, sir Walter de Mellerby-
- og min ældste søn, Jaques, som De hævder at holde som fange-
- lad det følgende være kendt af alle, som læser dette:
Sankt Bartholomæus nat på slagmarken ved Montier-
- gav min elskede søn og arving, ridder Jacques de Saint-Amant-
sit liv i forsvaret af vores land mod englænderne.
Død? Er du død?
Du er ikke den, du påstår.
Først Deres nevø, nu lægen.
Matthew...
Det er djævlens mærke.
- Hvem anbragte det der? - Se ikke på os, vi kan ikke skrive.
"Ecci agnus dei."
De ord, vi siger dem til messen.
- Hvad betyder de? - Se Guds lam.
- Giv mig dit navn. - Jacques de Saint-Amant...
- De Fougères. - Giv mig et bevis. En ring. Et segl.
- Dine mænd røvede mig for alt. - Hvor heldigt.
En mands liv står på spil, hvor vover du at gøre nar af det?
Sir Walter dør ikke i Frankrig. Det har du mit ord på.
Hvis ord er det? Hvem er du?
- Det må du sige. - Uforskammede usling!
Jeg finder frem til sandheden om jeg så skal piske den ud af dig!
Sig mig det! Hvem er du?
Sig det! Sig det!
Velsign mig, for jeg begår en synd.
Gud forbarme sig.
Forstår du, jeg har syn, jeg ikke kan forklare.
Lys eksploderer i mit hoved, som et jordskælv.
Det flår mig i stumper, og slører min fornuft.
Det er så varmt og lyst, at mine øjne blændes af dets skønhed.
En million dolke gennemborer mit hjerte-
- mine pupiller brænder, og min hals lukker sig.
Og jeg kan hverken synke eller få vejret.
Forstår du? Jeg kan ikke trække vejret!
Mit navn...
Tilgiv mig... tilgiv mig.
Hun kom til mig fuld af anger.
Jeg kan ikke tænke på andet end ham. Hvert eneste vågent øjeblik-
- hver time fyldes mine tanker af begær, så jeg ikke kan sove, spise eller bede.
Jeg prøver, men ordene er tomme.
Herren befri mig fra dette begær, som får mig til at svigte min mand.
Hvis han vidste, fader, hvordan jeg har såret ham...
Jeg forrådte hende og min ed.
Jeg var så desperat efter sir Walters gunst, at jeg ikke kunne tie.
Hore!
Jeg kunne have tiet, men gjorde det ikke.
Jeg spredte synden og forværrede det hele-
-til alt blev til lort.
Jeg ved, at mindet må have pint dig i alle disse år.
Du har bedt til Gud om at få din forfærdelige smerte til at forsvinde.
Så du kan slutte fred med hende.
Du kan slutte fred med mig.
Du må give mig brevet.
Jeg vil ikke sige mere om det.
Dit morderiske svin!
Vær ikke bekymrede. Det var bare et svimmelhedsanfald.
Svimmelhed, rend mig. Mig snyder du ikke.
Jeg så dig med hænderne om hans hals, han var blå, og tungen faldt ud.
Tungen hængende ud? En modbydelig tanke.
- Jeg sværger på, at det er sandt. - Stop!
Han er død! Lægen er død!
Lad hende være! Træd til side!
Hvor er forvalteren? Elias!
Elias!
Hvor skal du hen?
Ingen orm skal æde mit kød.
Intet kors rejses over mig.
Jeg fortsætter til mine fødder bliver til knogler-
-og tænderne ikke klaprer.
Og nu forvalteren.
"Ecce agnus dei qui tollis peccatamundi."
Se, Guds lam, der fjerner verdens synder.
Anazapta.
Der er brev til dig fra biskoppen, jeg lagde det i dit kammer.
De var vores venner, hvad skal vi gøre uden dem?
Det er uklogt at indånde luften her, hvorfor hviler du dig ikke?
Desuden vil Randall Bacon tale med dig. Alene, uden franskmanden.
Lad ham vente.
Passer det? Kan han gå gennem døre?
Han finder undskyldninger for sin ladhed.
- Andre end han siger ting. - Lad dem. Sladder skal ikke styre mig.
Alt afhænger af denne mands løsesum. Hvad synes du, jeg skal?
- Jeg siger kun, hvad jeg hørte. - Luk ørerne.
Vent.
Var der mærker på Nicholas' lig?
- Mærker? Mener du bylderne? - Nej.
Jeg mener bogstaver... ord.
Ord? Som om han var en bog?
Nej, jeg så ikke noget.
Fader?
Joan de Mellerby. Hvil i frid.
Det er i morgen. Apostlen Sankt Matthæus.
September... September...
"21. September. Sankt Matthæus. Ved Braken-on-the-Moor.
Thomas Bassett skændede Joan de Mellerby mod hendes mands ønske.
Thomas blev stillet til ansvar for Herren og blev hængt.
Og Joan? Hvad skete der med hende?
Hvor er sårene, I svin?
Se efter! Hvor er sårene?
Hvem siger, det ikke er en af jer? I djævle!
John Harding!
Han bragte det hertil! Og han har betalt for det!
Vågn op!
Du må gøre noget!
- Er de der stadig? - Alle har været der hele natten.
Halvdelen er fulde og drikker tæt, man skulle tro, det var maj måneds fest.
- Havde Joan en elsker? - Mylady?
- Havde Joan en elsker? - Mylady...
- Blev hendes elsker hængt, da hun døde? - Jeg var et barn, jeg ved det ikke.
- Hvorfor fik jeg det aldrig at vide? - Fik hvad at vide?
Glem fortiden, tag vare på nutiden, se udenfor.
Det er den, jeg tænker på, alt det onde har med hende at gøre.
Alt det onde? Jeg skal vise dig ondt.
De siger, soldaterne bragte sygdommen med fra Frankrig, de er bange.
Vi er alle bange.
Slip ham!
Gør det!
Jeg finder mig ikke i oprør i denne landsby.
Vi lader os ikke styre af angst.
Arme syndere!
En forbandelse hviler over os. Bed!
- Bed om nåde! - Se på ham.
Se, hvilken tilstand han er i.
- Det er dit værk. Jeg så det hele. - Du nærer for stor tiltro til mig.
Lad os se, om du stadig smiler hånligt med en løkke om halsen.
- Herre, vis barmhjertighed. - Herre, vis barmhjertighed.
Herre, vis barmhjertighed.
- In nomine Patris... - Miserere nobis!
- et Filli... - Miserere nobis!
- et Spiritus Sancti. - Miserere nobis.
Ego te absolvo.
Elskede hjerte, min Frelser, min Gud, som spreder al sorg...
Og fra hvem, vi daglig modtager sakramentet af Din kærlighed.
Det her er den franske djævels værk! Jeg så det hele!
- Han sendte ham onde øjne! - Randall. var din tunge!
Hør på mig, det er ingen af os! Den franske djævel gjorde det!
Men han er ikke den djævel, vi tror! Han er en anden djævel!
Det var ham!
- Jacques! - Det var ham, som gjorde det!
Hørte I ikke jeres præst? Bed om nåde! Bed om nåde!
- Jeg bad dig beskytte ham! - Hvem?
- Han er ikke den, han siger. - Slip mig!
Jeg beder Dem, lyt til mig. De svor og bandede.
Præsten slog ham og forlangte hans navn alt sammen på grund af et brev.
Et brev? Hvilket brev?
Hvis den anklagede er uskyldig, så lad vandet modtage ham.
Hvis vandet afviser ham, så lad det være beviset på hans skyld!
God Gud, vis mig nåde og frels mig fra deres had, lad mig ikke synke.
Det er her, Mylady. Han bevarer alle sine dokumenter her.
Jeg vidste det, så snart jeg så ham.
- Nu har De beviset, Mylady, ikke? - Bevis på, at du er en farlig tåbe.
Men brevet siger, at...
Jeg sætter ikke min mands sikkerhed på spil for en glammende hund!
Gør du igen, skærer jeg tungen af dig!
Men jeg sværger ved St. Cyril!
"Til Nicholas de Mellerby fra Louis de Saint-Amant.
Vores respons til Deres forslag er som følger:
Ved modtagelsen af 250 guldbarrer skal De løslade min søn.
Min søn Jacques, hvis fravær er pinefuldt-
- ikke kun for mig selv, men også for min hustru og hele vores hus.
Ved hans ankomst, løslades sir Walter og får frit lejde til England.
Tilbuddet er betinget af et vilkår:
At min søn behandles vel, mens han er i Deres varetægt.
Jeg håber, De tilbyder min søn hans vante respekt og komfort.
At han sover i en dunseng, og at hans appetit stilles-
- og at han generelt ikke påføres ydmygelser af sin person.
Slip mig igennem!
Jeg har et brev fra Frankrig, fra grev de Saint-Amant.
Han var uskyldig! Han var vores sidste håb!
Han havde betydet tøj til jeres børn, brød i deres maver-
-og så meget øl, I kan hælde i jer!
Denne mand skulle være vores frelse.
Jeg så engang et barn drukne i mølledammen, han var som død.
Men så kom en mand, og pustede liv i hans mund, han overlevede.
Vis mig det.
Vil ingen af jer vise mig det?
Hårdere end det, blæs det helt ind.
Ikke en svag brise, mere som en vild storm.
Pokkers! Kom nu, Jaques!
Træk vejret! Forbandet være dig! Forlad os ikke!
Jacques, jeg beder dig!
De sataner! De sataner!
- Det her kan ikke tolereres! - Det var et utroligt syn, Deres Nåde.
Hun vækkede den døde med sine søde kys.
Og han var ikke den eneste, som rejste sig.
Har du glemt, hvem du taler til? Tag den ækle tingest ud af munden!
Og denne urostifter, manden uden næse... Beacon?
Bacon. Randall Bacon.
- Hans mave vejer op for ansigtet. - Helt ærlig...
Hvad skal jeg gøre, Deres Nåde? Pengene er her så godt som.
Gøre? Hvad du skal? Jeg vil ikke engang betro dig at pudre min røv.
Jamen så... Det er op til Dem, Deres Nåde.
Men som jeg ser det, har vores ven snart opbrugt alle sine muligheder.
Du må holde op med det der.
- Med hvad? - At redde mit liv.
- Hvor mange har du? - Et pænt antal lader det til.
Så ville jeg gøre det tusind gange.
Ingen orm skal æde mit kød. Intet kors skal rejses over mig.
Jeg fortsætter til mine fødder bliver til knogler-
og tænderne ikke klaprer.
Gud velsigne dig, fordi du kom, broder.
Broder Wilfred. Det er venligt af dig at komme.
Vi kan ikke gøre meget, udover at tilbyde jer vores bønner.
Amy, kom lige.
Du hjalp Agnes med at svøbe master Nicholas, ikke?
Jo.
Så du noget?
Ja.
Lyden af Djævlen selv i hans sidste tid på denne jord.
Jeg ved, hvor hengiven han var dig, ligesom jeg kender din sorg.
Hans død kom så pludseligt, at han fik ikke syndsforladelse.
Englene vil beskytte hans sjæl og vise den vej.
Jeg har mistet alle, jeg stoler på.
Det er muligt, det ikke stopper her.
På pilgrimsrejsen hørte vi om en katastrofal pest fra øst.
Byer opslugt af en himmelsk ild. Knap en af tyve overlevede.
Du tror det altså også? At det er pesten?
Og dog slår det mig, at denne dødelighed...
- Den vælger sin ofre med præcision. - Hvad mener du?
De døde er, som du selv sagde, dem, du mest stolede på.
Du tror altså, der er andre kræfter på spil?
Jeg har aldrig set en sygdom, der er så sigende.
Ecci agnus dei.
Ordene lyder før nadveren i hver eneste kirke i landet.
Tror du, det er et guddommeligt budskab?
Det forekommer at være et budskab. Men guddommeligt? Det ved jeg ikke.
Broder Wilfred, et spørgsmål mere.
Ordet anazapta kender du det?
Det er vist en besværgelse mod sygdom.
"Hvisk ordet anazapta i hans øre og han skal aldrig frygte ondskab."
Jeg nærer mere tillid til bøn.
Du har jord på dine hænder, du må hellere vaske dem.
Broder Ignatius.
Det er ikke hele svaret.
- For Guds skyld... - Jeg blev født i dette sogn.
Man skulle ikke tro det, når man ser mine hænder, men jeg var guldsmed.
Jeg blev bedt om at lave en amulet.
På en side treenigheden med en lillebitte krans-
-med de fineste billeder engraveret:
Sankt Peter, Sankt Paul, Sankt Barbara, Sankt Catherine, Sankt Jørgen.
Under hver stod Johannes Døberens ord ved Jesus dåb.
Og på den anden side ordet anazapta.
Sig mig, hvem bad dig lave den amulet?
Jeg så ham kun to gange.
Da han betalte for den, og da han hang i et reb.
- Det var Thomas Bassett. - Det var hans navn.
Han gav den til sin elskerinde Joan de Mellerby, som han blev hængt for.
Og Joan? Hvad skete der med hende?
Din mand havde langt værre planer med hende.
Anazapta. Anazapta.
Hold kæft!
Det var min hustru, men hun levede som en hore!
Og nu skal hun dø som en!
En shilling til hver mand som knepper min hustru!
Kom nu!
- Kom nu! - Min sjæl vil ikke hvile!
Hører I mig? I skal kvæles i mit blod!
Kom nu! Kom nu!
Hore! Hore!
Knep tæven!
Nej!
- Han fortalte, hun døde af feber. - En feber?
De kastede sig over hende, som et pak sultne ulve.
Han løj for mig, det er alt sammen løgn.
Det er apostlen Sankt Matthæus dag, i morgen, som det var den dag.
Hvad skal jeg gøre?
Hvad kan du gøre? Hvad kan nogen af os gøre?
Bed om syndsforladelse, for ingen af os er rene.
Vi rejser ved middagstid, jeg kan tilbyde dig ly en nat eller to, ikke andet.
Resten er op til dig.
Rejser du?
Hvem kan klandre dig det?
Du har ikke del i det.
Men i morgen bliver luften tung af deres anger.
Kirken sprængfærdig af mennesker.
Hjælp dem, Matilda.
Du finder en udvej.
Hjælp dem, for når det kommer til stykket, er ingen uden skyld.
Jeg bærer korset og ringer med klokkerne til Djævlens musik.
Jeg bærer korset og ringer med klokkerne for at stilne stormen.
Jeg vil bære korset, giv mig styrke.
Hvor er alle?
Pecok!
- Kender De denne mand, Deres Nåde? - En musiker, en elendig en.
Hvor er alle? - Du, tøs, kom her!
Jeg vil have et bad. Jeg vil have et bad med violer nu!
- Vågn op! Biskoppen vil have et bad! - Biskoppen?
- Biskoppen er her. - Hvor er Agnes?
I kirken, alle er i kirken. Kan du ikke høre dem?
- Og de hellige brødre? - De rejste for længe siden.
Randall?
Hans Nåde vil se dig.
Biskoppen?
Hårdere, hårdere!
Rens mig, drenge, for Guds skyld.
Ja sådan, rens mig.
Denne forbandede stank, jeg kan ikke slippe af med den.
Hvis jeg må være så fri, var det uklogt at komme.
Sandt nok. Hele området er sygt.
Jeg har altid mærket det, selv luften er rådden, og slægten er forbandet.
Jeg har fået et tilbud på dette gods.
Profitten er i uld, ikke i at opdyrke en sygdomsplaget mose.
Så er det nok. Ud med jer! - I drenge bliver.
Du, læg mere brænde på bålet. - Kom her, drenge. Lavere, lavere.
Drenge, hjælp mig.
Forlad os, drenge, gå.
Sygdom, rådne afgrøder.
Regnen...
Herren må være på min side.
Jo før, hun overgiver denne sump til mig, des bedre for alle.
Mærk dig mine ord.
Og du? Du?
Hvad vil du så gøre? Vandre omkring som en fortabt hund?
- Det gør jeg stort set nu. - En mand med dine evner? Nej.
- Jeg har bedre opgaver til dig. - Mine evner? Hvilke mener De?
Jeg tror, at vi tænker ens.
Så længe fangen får lov at leve, er vi alle i stor fare.
Han kvalte præsten med de bare hænder, men hun forkæler ham som en baby.
Ondskab! En ondskab, der overgår alt!
Nej, nej. En storm af liderlighed...
har knust hendes ulykkelige sjæl.
Den har berøvet hende al styrke og efterladt hende tom og sårbar.
Hendes lille østers skælver ved den blotte tanke om kødeligt begær.
Jeg kunne ikke have sagt det bedre.
Ah, men hun ved ikke, hvilken fare hun befinder sig i.
Den her...
Den tilhørte Sankt Homobonus.
Anvend den vel, så er den din.
Og der er mere, hvor den kom fra.
Men De kan kan da ikke... Jeg mener... Jeg kan ikke...
Det er naturligt at føle en vis angst, når vores kald afsløres.
Jeg vil bede til, at du ikke svigter mig.
At du ikke svigter.
Jacques, som du ved, er der en sygdom her.
Jeg kan ikke mere stå inde for din sikkerhed. Du kan frit rejse.
Rejse? Når løsesummen og din mand er så tæt på?
Nej, aftalens betingelser gælder stadig.
Aftalen betyder ikke noget længere. Tag, hvad du skal bruge og rejs.
Jeg vil ikke rejse.
Jeg har givet dig mit råd, gør som du vil.
Hvad bringer Dem hertil?
Kære Nicholas og forvalteren.
Jeg frygtede at finde dig i et ligklæde.
- Deres Nåde, vi har ingen præst. - Ja, jeg glemte, han også omkom.
Mine folk har brug for syndsforladelse.
Alt for at holde tankerne fra deres fordærvede kød.
De er bange, de ønsker syndsforladelse.
Jeg bønfalder Dem, afhold messe.
Ønsker du, jeg skal gå i forbøn for dem? Jeg er næppe den rette.
- Sig Deres pris. - Min pris?
Hvor er du blevet grov og sløset med dit hår og klædning.
En charmerende lille vild.
Men jeg må være forsigtig. Sanselighed-
- er det våben, djævlen fanger vores sjæle med.
- Så hold Dem hellere fra mig. - Vent.
Hvad er værdien af messen?
- Hvem har nøglen? - Min mand.
Der må være andre måder, at fjerne den på.
Naturligvis.
Messen først, så finder vi en udvej.
Jeg forsikrer dig om, at det bliver en enestående oplevelse.
En ting mere, Matilda.
Der er stadig spørgsmålet om en lille udbetaling.
Tunemos et apta.
Dum dratu anazapta.
In nomine Patris, et Filli, et Spiritus Sancti.
Amen.
et vobis, fatres, quia peccavi nimis...
cogitatione, verbo et opere, mea culpa.
Mea culpa, mea maxima culpa.
Ecce agnus dei qui tollis peccatamundi.
Ecce agnus dei qui tollis peccatamundi donna nobis...
Du!
Dåre.
- Du burde have efterladt hende i skoven. - Jeg var nødt til at hjælpe hende.
- Jeg var nødt til at hjælpe hende! - Gud hjælpe dig, hvis du vidste det her.
Jeg sværger, sir, vi troede hun var død.
Gud er mit vidne, det øjeblik, jeg så hende, gik jeg til dig.
Jeg hjalp hende ikke, jeg rørte hende ikke engang.
Han må have givet hende ly. Jeg hørte først om det i dag-
- da han kom til min dør og bad om hjælp til en kvinde.
Hun var min hustru.
Hun skal hvile blandt os. - Du, fjern den tingest.
Vent! En dreng. Min herre, det er en dreng. En søn?
Forstår jeg dig ret?
Siger du, at jeg adoptere dette ekskrement?
- Kom af med den! - Kom af med den og glem det.
Glem? Jeg ønsker, at alle husker det.
Jeg vil aldrig glemme det.
Tag ikke barnet, jeg bønfalder jer, tag ham ikke.
- Hvorfor er du her? - Gæt selv.
Gud hjælpe os!
Libera me per hoc sactosanctum.
Corpus et Sanguinem tuum.
Corpus tuum Domine quod sumpsi et Sanguis quem potavi.
Mylady.
- Mylady. - Hvad vil du?
- Din ven, han, som kalder sig fransk... - Fremturer du?
Ja, og nu kan intet stoppe mig.
- Kristi legeme. - Amen.
- Har jeg ikke advaret dig? - Jo, du får mig pisket.
Du er heldig, hvis du får mulighed for det, for han kom for at slagte os.
- Kristi legeme. - Amen.
Hørte du mig? I hans mors navn, Joan de mellerby.
Hans moder? Joan? Hvad ved du om hende?
Hvad jeg ved? Jeg reddede hende, jeg gav hende husly i ni måneder.
- Og bistod hende under fødslen. - Et barn? Du digter.
Det her, var prisen for det.
- Kristi legeme. - Amen.
- Hvad skete der med barnet? - Ingen skifting har været så uønsket.
En moder og en hel flok fædre.
Ikke en turde nærme sig ham, selv ikke de, der havde medlidenhed med ham.
Det sørgede Deres mand for. De brændemærkede ham med et kors.
- Kristi legeme. - Amen.
"I skal kvæles i mit blod."
Kristi legeme.
"I skal kvæles i mit blod", det var det, hun sagde.
Matilda?
Jeg ved, hvem du er.
- De valgte at glemme. - Jeg beder dig, gør det gjorte ugjort.
Det kan jeg ikke, det kan ikke gøres ugjort.
Det er ikke overstået endnu.
Se mig i øjnene.
Hvad ser du? Fortæl mig, hvad du ser.
Skyer, jeg ser skyer.
Hjem.
Walter!
Hore!
Velkommen hjem.
Hvem er du?
Hører du mig?
- Hvem fanden er du? - Du brændemærkede mig som bastard!
Brændemærkede? Brændemærkede dig?
Din satan! Jeg dræbte dig! Jeg myrdede dig!
Hvem er du? Hvem sendte dig?
De løj for dig. Brændemærkningen var ikke nok!
Barnet var dødt. Hører du mig?
Du er fandeme død! Jeg åd dit hjerte!
Jeg flåede det ud af din krop med mine egne hænder!
Jeg åd dit hjerte og smed resten af dig til de skide svin!
Hører du? Du blev et ådsel til den forbandede Djævel!
Hvem er du?
Hvem sendte dig? Hvem sendte dig?
- Hvem sendte dig? - Anazapta.
Er det overstået nu?
William?
William!
I et helt år spredte en altødelæggende pest sig gennem England.
Ved udgangen af 1349 kunne de levende knapt nok begrave de døde.
Næsten halvdelen af befolkningen døde.